Dette er Archibald Suchot,
en skatte jakter, utforsker, og tekniker.
Han tilbrakte ti år i Afrika
hvor han lagde all slags brukbare ting.
Forresten, er det i hjertet av Afrika vår historie begynner.
Vel, dette er ikke Afrika: det er Connecticut,
og dette er huset som Archibald levde i
før han mystisk forsvant.
Men det er en historie som Archibalds barnebarn
er mer kvalifisert til å fortelle.
Han er en skjarmerende gutt med navn ...
Arthur!
Hvor skal han denne gangen?
Og hunden er borte også.
Alfred!
Åh ja. Han er en flinke vakt hund.
Jeg lurer på hva han passer på.
Du kunne da svart.
Arthur.
Arthur!
Angrip! Kom å hjelp.
- Ro deg ned. Det er meg, Mormor. - Beklager.
Jeg var i Afrika.
Jeg ser det. Hadde du en fin tur?
Fantastisk. Jeg var i en stamme med Morfar. Se.
Morfar malte et skjold som han plasserte i en sirkel.
Da gikk dyrene rundt og rundt den, men klarte ikke å finne oss.
Det er utrolig!
Det er alle oppfinnelsene Morfor lagde til den isolerte stammen.
Ja, han var mer interesert i Afrikanske stammer enn i sine egne.
Se, han gravde en dyp brønn
og oppfant et helt vannings system av bambus skudd.
Du vet, det var ikke Morfar som oppfant den.
Det var Romerene.
De kallte det viadukts.
Romere. Jeg har aldri hørt de.
Det er en veldig gammel stamme.
Lederen ble kallt Cæsar.
Som salaten?
Ja, som salaten.
Legg tilbake boken hvor du fant den.
Vi skal gå å handle.
Mormor, kan jeg kjøre hele veien hjem?
Jeg vet ikke, Arthur. Vi får se.
Vær så snill. Morfar ville alltid--
Morfar er ikke her, og jeg bestemmer.
- Fulgte han deg? - Jeg tror ikke det.
Perfekt!
Perfekt.
Her. Alt er der.
Perfekt. Det er vidunderlig. Tusen takk.
- Hva skylder jeg deg? - Er du gal?
Ingenting. Nå gå før han ser deg.
Jeg er målløs. Tusen takk.
Jeg stoler på at du forteller meg hvordan det gikk.
Det skal jeg. Jeg ringer i morgen.
Oh, Arthur.
Arthur, det er greit. Bare gå å lek.
Gå mens det er lyst. Absolutt.
- Takk, Mormor. - Klart.
Ja! Ja! Verdens mester!
Alfred!
Se nå, Alfred.
Du skal nå vitne til
landets største oppfinnelse av vannings system,
større enn Morfars,
bedre enn Cæsars.
Dette er Arthurs ...
oppfinnelse.
Perfekt.
Alfred! Gratulerer!
Det er en fantstisk oppfinnelse. Den blir historie, tro meg!
Arthur, telefon.
Unnskyld meg.
Sikkert Presidenten som ringer for å gratulere meg.
Det var ikke Presidenten,
men, Arthurs foreldre som ringte fra byen.
Han ble glad for å høre stemmene dems.
En av Morfors kollegaer.
Men jeg følgte Morfars tegning og den fungerte fint.
Jeg håper dere kommer før i kveld.
Hvor harde tider har gått for hans familie
- Vi er fortsatt i byen ... - Selv om han savnet dem,
forsto Arthur, at hans foreldre dro til byen for å finde bedre jobber.
Nei, ikke akuratt, kjære. Jobber er virkelig sjeldne nå ...
Selv om en gutts tiårs dag skal være en hyggelig tid,
gjorde telefon samtalen han trist.
Du er en ung gutt nå, og vi skal oppdra ...
Han hørte på mens de unnskyldte igjen og igjen
for at de ikke kunne være med han.
... elskling, jeg lover. Bare hold haken oppe.
Men vi savner deg, elskling ...
Riktignok, var tider vasnkelige,
og hans mor og far gjorde sitt beste for å ta vare på han.
Det var ikke Presidenten.
Vet du hva?
Du er verden beste Mormor.
Og du er verdens beste barnebarn.
Kom igjen, blås de ut.
Gavene først.
Oh. Okei. Denne er fra Alfred.
Jeg har aldri hatt en ny før. Tusen takk, Alfred.
Om du kan vente til du er ute.
Okei. Du har rett.
Og den er fra meg.
Den er vakker.
Men hvordan klarte du å bake kaken?
Jeg trodde ovnen var odelagt.
Mrs. Kerman fra butikken lagde den.
Liker du den?
Den er fantastisk.
Bare for stor til tre.
Ikke vær så hard mot dem, Arthur.
De prøver sitt beste.
Jeg brukte hele året på internat skole i England.
Når jeg kommer tilbake i ferien, er de ikke her engang.
Jeg er vant til det nå.
De har aldri vært her på bursdagen min.
Vent. Ønsk deg noe.
Jeg ønsker at, på min neste bursdag, vil Morfar være her med oss.
Hver natt, var denne solnedgangen vår.
Det er på dette landskapet din mor kom til verden.
Mens jeg passet barnet, malte Morfar dette.
Men hva gjorde dere i Afrika?
Vel, jeg var en sykepleier
og din Morfar var alt en tekniker.
Vi møttes der, og vi hadde samme drøm--
å hjelpe andre og å møte vidunderlige mennesker.
- Hvem er de? - Bogo Matassalaiene.
Din Morfar hjalp dem med å bygge en vanningsgrøft,
og i gjengjeld, ga de han en stor pose med rubiner.
Virkelig?
Virkelig.
Bogo Matassalaiene var veldig, veldig høye.
De sa at naturen alltid balanserer seg selv med dens motsatte.
Kineserene kaller det yin og yang, og i århundrer,
lette de etter dem for å finne den perfekte harmoni.
Fant de dem?
Ja. Det var en annen stamme som levde rett ved siden av dem,
og de hadde en spesiell egenskap--
de var så små som en tann.
Og de kallte dem Minimoyene.
Jøss. Kom dem over enns?
Helt fantastisk.
De ble uatskillelig,
den ene siden utrolig høye, den andre siden utrolig små.
og bare sammen kunne de ha et komplett syn av verden.
Hvem er dette?
Det er Pinsesse Selenia, datter av kongen av Minimoyene.
Hun er vakker.
Jeg mener, dette er utrolig.
Ja, og kongen selv ga din Morfar
hemmeligheten hvordan man finner han når som helst.
Det var det din Morfar sa.
Jeg vil møte Minimoyene også.
Nå, legg deg.
Drøm søtt.
Vi savner deg, Archibald.
Det gjør vi.
Nei!
Hvordan går det, gutt?
Syntes du det er gøy?
Gå å hent den, drittunge!
Bra kast.
Mr. Davido, du skremte meg!
Jeg beklager.
Jeg har kommet for å avgjøre ting om området.
Nei takk. Vi er ikke interessert.
Likegyldig. Ferdig. Signert, solgt og levert.
Du sløste ikke tiden.
Det var et sammentreff, faktisk. Jeg var i kirken denne morgnen--
Var du i kirken? Jeg har aldri sett deg der.
Jeg sitter bakerst. Det er beskjedenhet.
Du skulle vært der. Da ville du sett ordføreren,
som bekreftet dokumentet som sier at om to dager,
vil dette området og alt på det være mitt,
presidenten i banken som overførte din gjeld til meg,
og utrolig nok, vet du hvem andre som var der?
Notateren og politisjefen, som attesterte ordren om utkastelse.
Som du ser, er det ikke en eneste signatur som mangler,
og om mannen din ikke signerer denne
innen de neste 48 timene,
Har jeg rett til å kaste deg vekk fra denne eiendommen
enten vasken din tørker eller ikke.
Oh! Du burde henge han til tørk også.
- Må vi dra fra dette huset? - Jeg er redd for det.
Jeg klarer ikke å holde tilbake den gribben Davido lenger.
Hva med skatten? Rubinene som Matassalaiene ga Morfar?
Din Morfar gjemmete de ett sted ute på gårdsplassen.
Jeg har gravd i ukesvis.
Han gjemmte dem så godt at jeg har ikke klart å finne dem.
Hvor skal du?
Tror du at jeg skal henge å snurre på tommelene i 48 timer?
Jeg skal finne skatten!
Akuratt som hans Morfar.
Du burde gå og finne bilen min i steden for å sitte der å se på.
Jeg kan ikke tro at han gjemmte skatten på gårdsplassen
uten å etterlate noen tegn på hint--
noe for å hjelpe oss å finne det.
"Maltazard, den Onde M."
Jeg håper jeg møter deg en dag, Prinsesse.
I mellomtiden, gi meg tillatelse til et kyss.
Sjalu.
Jeg viste det!
"For å komme til Minimoyene, stol på Shakespeare."
Shakespeare? Hvilken stamme er han fra?
Huset er her, sør er den veien.
Treet, elven, månen.
Alt er der. Alfred, vi fant det! Ja!
Ta det rolig, unge mann.
Arthur, hvor mange ganger må jeg fortelle deg,
At du ikke skal leke i dette rommet.
- Unnskyld meg. Bare fortsett. - Tusen takk.
Mormor, hvem er de?
Disse mennene skal taksere noen av Morfars ting.
Mormor, du skal ikke selge Morfars ting?
Arthur, jeg er redd jeg ikke har noe valg.
Jo, det har vi. Se! Dette er kartet til Minimoyene.
- Hvilket kart? - Det er her!
Morfar tok dem med tilbake fra Afrika.
Om vi kan snakke med dem, så kan de sikkert lede oss til skatten.
Arthur, du er en stor gutt nå.
Du tror vel ikke at det er små alver
som løper rundt i hagen og bare venter på et besøk
så de kan gi deg en pose med rubiner.
Unnskyld meg?
Oh, ingenting. Jeg bare prater med barnebarnet mitt.
For om du har juveler, er vi interessert.
Dessverre, ikke en juvel i sikte.
Gå til rommet ditt. Nå.
"Noen ord gjemmer kanskje andre. William S."
"S" for Sokrates?
Shakespeare.
William Shakespeare.
Oh. Ikke så langt unna.
Ja.
Best du bestemer deg før jeg ombestemmer meg.
- Kom igjen. La oss dra. - Mormor--
La oss dra.
$300.
Det er ikke mye for 30 år med minner.
Tusen takk.
- Mrs. Suchot? - Ja?
Plutselig, stå de på en veldig glatt skråning.
Med Davidos trussel ruve
savnen begynnte p vokse
Og undergangen kom på døren sammen med gjeldsamlerne.
...Og prosedyremessig honorarer tilføyd, så kommer det på $295.05 totalt.
Får jeg?
Her er veksle pengene.
- Hallo. - Søtnos, det er mamma.
- Er alt helt fint. - Fint. Vi rydder i dag.
Det er forbausene hvordan gammle ting stabler seg opp omkring.
Men takket være Mormor, har vi kastet alt.
Arthur, ikke gjør sure.
La du på?
Selvfølgelig ikke. Det la på av seg selv.
Hun ringer om litt.
Mormor, de har kuttet linjen! Ser du ikke hva som skjer?
Vi faller i felle dems,
og den nærmer seg oss litt mer vært minutt,
men så lenge jeg lever, skal de ikke få ta dette huset.
"Noen ord gjemmer kanskje andre."
Selvfølgelig!
Archibald hadde lagt igjen en beskjed til barnebarnet sitt:
"Kjære Arthur: Jeg beklager at jeg gikk uten å si hade,
"men bare fordi du ikke kan se meg betyr ikke at jeg ikker er her.
"Jeg har dratt for å besøke våre venner fra Afrika og redde våre rubiner.
"Om du leser dette, har jeg sannsynligvis aldri retunert,
"men det er fortsatt håp, for mitt oppdrag som nå blir ditt--
Om du aksepterer det"
Jeg aksepterer.
"Bra."
"Du må følge mine instruksjoner.
"Bare da kan du låse opp innganen til verden med Minimoyene.
"Det kan bare åpnes vær tiende måne.
"Det er ti måneder for deg og meg.
Den første August.
Det er i dag.
Natten kommer med gode råd. Vi får sove på det.
I morgen kommer det en løsning.
- God natt, Mormor. - God natt.
Verden i mine hender. Verden i mine hender.
"Nummer en, gå til pipen."
"Allt av redskap du trenger til reisen er i mitt arbeidsrom.
Forhåpningsvis, har ikke din Mormor låst døren."
"Men om hun har, er du en smart gutt,
og jeg er sikker på at du finner på noe."
Jeg trodde du dusjet.
Nei, jeg var i stuen og lette etter sove pillene mine,
og om du ikke kommer deg i seng med en gang,
skal du få drikke hele flaska!
Gå!
Fortsett!
Jeg liker ikke å gjøre dette, men jeg tar å låser deg inn.
Jeg vil ikke at du skal gjøre noe dumt i natt.
- Okei. - Okei.
Alfred, hva gjør du?
Gå å legg deg!
Er det full måne eller hva?
Takk, Alfred.
Mormor?
Pipen.
"Trekk i håndtaket til høyre.
"Nå skru på ventilen"
"På innsiden er det en nøkkel."
Alltid ha nøkkelen ."
Alltid ha nøkkelen med deg.
"Nummer to: I kofferten er det er diagram."
Har det.
"Og fem sten krigere."
Åh Gud!
"Nummer tre: se etter gnomen som bor bak huset.
Han markerer passasjen."
Jeg trenger mer lys.
Jeg har sett Mormor gjøre dette hundre ganger.
Bremsen.
Perfekt.
Beklager, gamle mann.
"Nummer fire:
plaser familie-maleriet over passasjen,
og passasjen vil åpne ved midnatt presis."
"Du vet hvor jeg har telescopet mitt. Hent det.
Den vil fungere som din transport inn i den usynlige verden.
Dukkene.
Alfred!
Arthur?
Ja.
- Følg meg. - Okei.
Hei.
- Pa tide å dra. - Kommer ikke du?
Bare en kan passere,
og du ser ut som å være det beste valget
til å beseire den Onde M
Maltazard.
Aldri si det navnet. Det bringer dårlig lykke.
Okei.
Din Morfar dro for å beseire han,
og nå er det opp til deg å fortsette han kamp.
Takk for æren, men jeg tror det er best
om en av dere tar plassen min.
Jeg mener, dere er så mye større og sterkere enn meg.
Ditt hjerte er det sterkeste våpen.
Okei.
Første sirkel for kroppen...
tre runder...
til høyre.
Andre sirkel for vilje,
tre runder...
til venstre.
Og den tredje sirkelen.
En hel runde...
for sjelen.
Der. Døren er åpen. Du kan introdusere deg selv.
- Introdusere meg selv? - Ja.
Og prøv å hver overbevisende, fordi du har bare fem minutter.
Okei. Hver overbevisende.
Okei.
Det er en... med...
- Archibald? - Nei.
Introduser deg selv.
Jeg er hans barnebarn. Mitt navn er Arthur.
- Og du er...? - Saimono Matrodoy de Betameche.
Akuratt.
Men du kan kalle meg Beta.
Hyggelig å møte deg... Beta.
Vent litt. Jeg skal ikke snaakke med fremede.
Du får vise meg noe identifisering.
Kom igjen.
Dette er ekstremt nødvendig.
Om to dager, vil hagen bli ødelagdt.
Hva snakker du om, unge mann?
Er du like tullete som din Morfar?
Dette er ikke tull, Mr. Betamenche.
En bygg leverandør vil flate ut jordet.
og bygge leilighet blokk.
Hva er leilighet blokk?
Enorme hus bygget i betong.
De vil dekke til hele hagen, da vil ikke blomstene gro.
Det er forferdelig!
Den eneste måten man kan forhindre dette er at jeg finner skatten
som min Morfar har gjemt et sted.
Da kan jeg betale leverandøren, så ingenting vil skje.
Det er en god idé. Håper det ender bra. Sees.
Nei!
For å gjøre det, må jeg komme inn i deres verden
så jeg kan starte med å lete etter skatten.
Det er ikke mulig.
Du kan ikke bare komme sånn som det.
Bystyre må bli samlet,
så må du forklare problemet ditt til dem,
så tar vi lunsj--
Og om to dager, vil jordet være borte
og alle dere er døde!
Så du mener at dette er en nødsituasjon?
Ja, og vi må handle nå,
fordi fremtiden til ditt folk er i dine hender.
Fremtiden til folkene er i mine hender?
Kanskje noen tar meg alvorlig.
Det går bra. Jeg landet på håret.
Du klarte deg bra.
Jeg håper det er nok til å overbevise dem.
Betamenche, jeg sovnet nettopp for to og et halvt år siden.
- Hva vil du? - Du må å aktivere strålen.
Javel. Unnskyld meg din Høyhet.
Men jeg er kongelig.
Du er en kongelig plage, det er hva du er.
Fort. Gutten må treffe kongen.
Når jeg var på din alder,
så vi på månen for å se hvor mye klokken var,
og vi var alltid presise.
Da setter vi i gang.
En for kroppen.
Og vi hadde respekt for de som sov.
To for viljen. Ja!
Knakk ryggen min. Det trengte jeg.
Og en til for sjelen!
Hva skjer med meg?
Du skal til våre brødre, Minimoyene.
De vil lede deg til de Syv Riker.
Du har bare 36 timer.
Midt på dagen i overmorgen, vil porten stenge igjen.
for tusen dager.
36 timer. Jeg skal gjøre mitt beste.
Lykke til, Arthur.
Nøkkelen. Du har nøkkelen.
Nøkkelen? Ja, jeg har nøkkelen.
Okei, nå gå bort til låsen.
Låsen.
Det må være den.
Bra. Nå vend nøkkelen.
- Jeg kommer til å dø! - Ja!
Nei!
Velkommen til Minimoyenes land.
Det er ikke gøy. Du skremte meg.
Jeg trodde jeg skulle dø i den--
- Det er utrolig. - Hva er utrolig?
Jeg vet ikke. Se på klærne mine. De er anderledes.
Du kan beundre deg selv senere. Byrådet venter på deg.
Kom igjen! Følg meg!
All dette gjorde meg søvnig.
Hvor langt har de kommet?
Tuller du. De har nettopp startet.
Prinsesse Selenia.
Min lille jente.
Pappa!
Beklager.
Prinsesse Selenia, må de gamle åndene guide deg.
Pappa!
Ja?
Pappa?
- Hvor er du? - Her nede. Det er meg, papps.
Min sønn.
Du gjorde det med vilje, ikke sant?
Kunne du ikke vente i ti sekunder før du lekete klovn?
Jeg har noe mye mer viktig her.
Fordi mitt oppdrag er ikke så viktig, er det ikke?
Ikke fortell meg at du er den valgte. Jeg har hørt talen.
Det er nok! Stopp krangelen, begge to.
Jeg håper du har en god grunn for å forstyrre denne viktige seremoni.
Det har jeg. Jeg har med en over fra, og han har nettopp blit minimoyisert.
Hvem er denne oven fra?
Han heter Arhut. Han er her for å advare oss om et grave uhell.
og fremtiden for folken ligger i--
Vårt store uhell har et navn-- den Onde M--
og vi trenger ikke denne Arthur.
Som prinsesse av kongelig blod,
faller oppgaven om å beskytte folket til meg.
Ja, men...
Kjære deg...
Klarer hun det?
Det rører på seg.
Jeg har det, jeg har det. Jeg føler det.
Ser du, du hørte fullstendig altfor arrogant ut.
Mens prinsessen får hennes andre vind, kanskje vi skal høre denne unge mannen.
- Hvor kommer han fra? - Jentene digger håret.
- Han er en drømmebåt. - Han er så het.
- Han er kul, huh? - Helt vanlig.
- Mine ydmyke respekter, Prinsesse Selenia. - Hvem fortalte han navnet mitt?
Mine ydmyke respekter, Prinsesse Selenia.
Mine ydmyke respekter, din Majestet.
- Ja, mine respekter -- - Åh, Arthur!
Jeg er henrykt å møte deg.
Jeg var en god venn av din morfar Archibald.
Miro, la han være. Unge mann, vi er lutter øre.
Det er på denne måten: I bare under to dager,
noen menn kommer til å ødelegge huset mitt, hagen min, min verden,
og din verden.
Og dere-- to-og-en-halv millimeter av dere--
dere er kommet hit for å redde oss, er det slik å forstå det sånn?
Den eneste måten å stoppe disse mennene er å betale dem bort.
Det er derfor min morfar kom til deg for tre år siden.
Han så etter en skatt, og jeg er kommet for å avslutte oppgaven.
Din morfar var en bemerkelsesverdig mann.
Han lærte oss så mange ting.
Han var den eneste som visste Miro hvordan å temme bilde og lys.
Da en dag han dro i søk av hans berømte rubiner
noe våre brødre Bogo Matassalai hadde gitt han som takk.
Han hadde nedgravd dem i vårt land for holde dem trygge,
men som du kanskje har forventet, når han trengte å finne dem,
fant han dem ikke.
Etter å ha vandret langs syv land hvilket som utgjører vår verden,
han endelig fant dem...
dypt nede i hjerte av byen Necropolis,
hvor den som hersket høyest--
var Onde M.
Og dessverre, ingen noen gang returnerer fra det forbudte landet.
Så--
Så, du skal fortsatt dra på ditt store eventyr?
Min morfar er ikke død, det er jeg helt sikker på.
Jeg vil finne han, skatten,
til og med hvis jeg må rive det fra de store grepene
på denne ynkelige Maltsazard.
Mamma mia!
Det er noen på utsiden.
- Det er lykkelige Gondolo, kartografen. - Hen ser ikke så lykkelig ut for meg.
Jeg tror han trenger et nytt kallenavn.
Stopp!
- Hva er galt, Arthur? - Sir, se over der.
Det ser ut som at et stykke blir skrellet av. Jeg tror det er en felle.
Det er en farget seilduk.
Min morfar brukte å gjøre dette i Afrika for å beskytte seg selv fra ville dyr.
Vell, vi er ikke ville dyr,
og vi kommer ikke til å la denne ulykkelige skapningen dø.
Her, gjør deg selv nyttig.
Åh, min Gud. Gondolo.
Selenia.
Ja. Ta det med ro, Gondolo.
Det er en felle.
Hva er de der?
Åh, min Gud!
Mygg!
- Arthur! - Steng porten!
Angrep!
Ta han! Gå å ta han!
- La oss gå! - Kom igjen, menn!
Dette er ikke en øvelse.
Alley-oop!
Kirsebær på toppen!
- Klar til å avfyre! - På tide å gjøre gele'en!
Se opp!
Følg meg til palasset!
Fort, Far!
Ja, ja, jeg kommer.
Jeg beklager så mye. Jeg er så klossete.
Ahem. Perfekt timing. Jeg vil heller strekke mine bein litt.
Far, gå å ta over fort.
Ikke tale om! Det er en konges plikt å møte hans skjebne,
og hvis bare en person står igjen, skal jeg være den personen.
Arthur!
- Jeg har kanskje en idé. - Flott. Jeg er lutter øre.
- Ta dette. Jeg skal hente kjæledyrene mine. - Dine kjæledyr?
Ha ha ha! Savnet meg!
Dette virker ikke.
Mine herrer, det er tid for en liten avspeiling.
Ow!
Ow! Se opp! Veggene er minefeltet. Følg meg.
Det var for Gondolo.
Ok, Romeo og Juliet er veldig velsmakende for mygg.
Du holder henne. Men ingenting kan slå deres kjærlighet for hverandre.
Virkelig hater å gjøre dette, men de kan ikke fordra å være atskilt.
Når jeg blåser i fløyta, løslater du Romeo...
- ...så han kan gå tilbake til hans Juliet. - Ok.
La oss gå!
- Nei. - avfyre.
- Ha ha ha! - Hei.
Vi kommer til å ha det moro.
Velkommen til en verden av--
Ok, her kommer vi.
Kom igjen!
Dette kan ikke være mer komplisert enn å kjøre en bil.
Vent!
Se opp!
Arthur, slutt å leke rundt. Bli seriøs.
Det er signalet. Fly avsted, lille deg.
Nei, din tosk!
Nei, det er ikke mat tid!
Nei, ikke åpningen! Ikke åpningen!
Ok, tilbake i salen igjen.
Det er det. Jeg har det.
Du har akkurat laget "X" lista.
Ja, det er bedre. Nå, la oss gå for det.
Så modig han er, hvor heltemodig.
Det er utrolig hvor mye han er lik meg. Han gjør en god partner til deg.
Far, jeg er gammel nok til å passe på meg selv nå.
Glem det, glem det.
Hvem er neste?
- Oh, nei! - Oh, ja.
- Betameche! - Arthur?
- Gjør noe! - Hold ut, Arthur. Jeg kommer.
For en gave han er.
Kom til å tenke på det, han minner meg faktisk om deg.
Er du ok? Noe brukket?
Jeg vet ikke. Jeg kjenner ingenting av stumpen min.
Bare ett spørsmål: Hvor har du lært å fly på den måten?
- Kjøre med morfaren min. - Det høres forståelig ut.
Mogoth, kong meg.
For å være dum, gikk det ganske bra.
Forbered på vitne den vrede Mogoth.
Vi drar ikke uten prinsessen.
Nå, vi kan gjøre dette på den lette måten eller på den harde måten.
Eller min måte.
Ok, gutter, på tre.
- Hvorfor på tre? - Det er bare slik vi gjør det.
- Hvorfor ikke fem? - Er du ny her?
Fire av dere angriper en kvinne! Er dere ikke skamfulle på dere selv?
- Nei. - Ta noen på din egen størrelse.
Aldri!
Lenge leve kongen!
Oh, min datter.
Mitt barn. Jeg må gjøre noe. Dekk meg!
Takk.
Sverdet av kraft.
Ditt tåpelige barn.
Det er et mirakel!
Ok, det er nok nå.
Gå ned på deres knær å be prinsessen om forlatelse.
Bruce?
Mordecai?
Jeg sa. Ned på deres knær å be prinsessen om forlatelse.
Vi beklager så mye.
Nå dere beklager dere, huh? Beklager for hva?
Beklager for, du vet, prøve å drepe deg og alle de andre.
Jeg skal tenke på det.
Det er min datter... akkurat som sin mor.
- Du kjempet som en prins. - Takk.
Dette sverdet synes så lyst. Det synes så lett.
Så klart, det er et magisk sverd.
Det har sittet fast i den steinen i årevis, og du er den eneste som har fått det opp.
- Virkelig? - Ja, min venn.
Du er en helt nå. Arthur helten!
Hva er en helt?
Arthur helten!
Lenge leve Arthur helten!
Far, nå som sverdet har blitt frigjort fra steinen, må vi handle raskt.
Jeg vil ha din tillatelse til å fortsette min oppgave.
Dessverre, jeg må være enig med deg, mitt barn,
men jeg må insistere på en betingelse.
Hvilken betingelse er det?
Arthur er modig og hans hjerte er rent.
Han vil gå med deg.
Hvis det er hva du ønsker, Far.
Godt gjort, Arthur.
Jeg er sikker på at dere blir et flott lag.
Veien er klar.
Er du sikker på at du ikke har glemt noe?
Jeg er sikker. Kom igjen. Slipp løs.
Ohh!
Far, må vi virkelig ta Betameche med oss?
Selv om din bror enda er ung, en dag vil han bli eldre...
Arthur.
Hvis du nå møter på en liten muldvarp med briller
som svarer på navnet av Mino på dine reiser, han er min sønn.
Han er blitt savnet for noen tre måneder nå.
Du kan regne med meg.
Oh, mange takk, Arthur.
Hei, helt, la oss gå.
Hei, vent på meg!
Dere kunne i d minste vente på meg.
Vent! Dine bein er lengre.
Jeg er bare en mini-Minimoy.
Gutt, jeg håper de ikke kommer i noen feller.
Jeg sov som en stein.
Arthur, på tide å stå opp.
Selenia, jeg er lei meg jeg kalte deg Prinsesse uhøflig, ok?
- Kan vi sakte ned litt? - Nei.
Det er din feil at du laddet deg så opp som et gamallus.
Jeg pakket bare litt av alt. Dere vet, bare i tilfelle.
- Hva er gamallus? - Det er et tykkhudet dyr, bare mye større.
- Og hvordan ser et tykkhudet dyr som? - Som det.
Noen sjangse for at du har noe i sekken din som du kan dele med tykkhud dyret?
Ikke uro deg. Jeg har min 300-funksjon lommekniv her.
Dobbel kniv, multi-krabbe klips, såpebobler, spilledåse
og hvis ting går virkelig varmt for seg, en vifte.
Det er temmelig beleilig, ok.
Også har du alle dine klassik funksjoner som din tulipan, din machete,
din solskvett, plyster, skvulpebar.
Er det ingenting der som kan kutte av tonga de, for noen sjangse?
Nei. Men det er din spesialitet, er det ikke?
Stå rett hvor du er.
Løp. På mitt signal.
Nå.
Her er vi.
Se på denne plassen.
De har bygget så mye her, jeg kan såvidt gjenkjenne noenting.
Noen hjemme?
Ikke mange folk kommer i gjennom denne veien.
Straks du har prøvd det, du vil forstå hvorfor.
- Noen hjemme? - Unskyld deg.
Oh, nei. Jeg beklager. Jeg forvekslet deg med en bjelle.
Je-jeg var ikke klar over at du faktisk var i live.
Hei, stopp litt, ma che fai, stupido?
Hva er det du tror du gjør, banke ut alle mine kunder på den måten?
Det er ikke sånn at jeg har så mange begynne med.
- Hallo. Jeg er Prinsesse Selenia. - Jeg vet det.
Og det er din fjolsete bror.
Og hvem er den tredje komikeren som kommer rundt å banker ut alle kundene?
Mitt navn er Arthur, og jeg ser etter min morfar.
Jeg transporterte din morfar for noen få år siden,
en gammel eksentrisk sinnsyk person som absolutt insisterte på å
bli transportert dypt inn i Seides territorium.
Necropolis.
Det er han, det er min morfar, og det er akkurat dit vi skal gå.
Utsolgt.
Necropolis, javisst. Hvorfor ikke månen også?
Vi spurte deg ikke om månen. Vi spurte om tre billetter til Necropolis.
Er det klart nok?
Arthur!
Arthur. Du ødela døren min for å stjelen nøkkelen?
Svar meg, Arthur!
Åh, for en jobb. Denne veien.
Kom igjen, rør på dere mens vi enda er ung.
Ja, det er en klaff. La oss gå, løvetann.
Hei, det er ikke for dekorasjon. Du kommer til å trenge det.
Arrivederci, baby.
Bilen?
Hva gjør bilen her?
Necropolis, ohh. Oh, boy, her går vi.
Her er det.
Oh, jøss! Det er kult.
Jeg har en annen en helt lik bare at den er rosa. Vil du se den?
Beta, vi har nok lys allerede.
Arthur.
Hvor nøyaktig er vi på vei?
Vi er her, og vi skal hit.
Oh, min Gud. Jeg vet hvor det er. Det er rett under vanntårnet.
Stor vanntank i hendene av det ubeskrivelige stykke av...
Nå jeg begynner å forstå.
- Hvem er det du snakker om? - Den mest onde av de onde.
Oh. Maltazard.
Hellige pukkelrygget gamallus.
Lærte ikke noen deg å holde munn?
Jeg er virkelig lei meg.
Arthur!
Mormor?
Og vi er avgårde.
Ohh!
Arthur?
Hvor lang er turen?
Den er ganske kort, så lenge vi kan unngå noen ubehagelige møter.
Hva er det du mener med ubehagelige møter?
Whoa! Jeg liker den mye bedre når den stopper.
Vi løper ut av tid.
Hvis vi skal finne de rubinene, vi trenger å komme igang.
Vann!
Gjør noe, Arthur! Få oss ut av det!
Det ser ut som at dere to må få meg ut av dette.
Det er et hull i båten min.
Minimoyer kan ikke svømme.
Kommer å henter dere. Bli akkurat der.
- Arthur, vær så snill! - Jeg kommer, jeg kommer.
Jeg kjenner denne elven.
Først er det en bøy til høyre, deretter er det en skarp bøy til venstre.
Minimoyer kan ikke svømme.
Det ville vært en hjelpsom informasjon å vite.
Se, jeg sviktet dere ikke.
Oh, flott. Så istedet for at to av oss drukner,
nå alle tre av oss kan drukne sammen.
Ingen kommer til å drukne, Selenia.
Selvfølgelig du lar ikke en liten elv skremme deg.
Det er ikke elven jeg er redd for. Det er det!
Arthur, har du noen gang kastet et sverd på den måten før?
Det kan være mye mer vanskelig enn å spille dart.
Betameche, du går først og Selenia, du er neste.
Din tur, Selenia.
- Betameche, skynt deg. - Jeg kan ikke. Jeg glir.
Selenia!
Vi er sikker.
Ikke helt!
Kom igjen, Arthur. Skynt deg. Vi har ikke hele dagen.
Jeg kommer.
Gi meg en hånd.
Arthur, du var fantastisk.
Det er allerede så vanskelig uten min ektemann.
Jeg vet ikke hvordan jeg vil overleve uten Arthur.
Jeg er sikker på at han bare løp av gårde for å leke.
Alle disse begivenhetene har sikkert oppskaket han.
- Ja. - Jeg tror ikke han har dratt så langt...
...og vi skal gjøre alt vi kan for å finne han, ma'am.
- Ok. - Du kan regne med oss.
Hva var det?
- Mennesker. - Virkelig?
Jepp. Noen ganger er det sånn hele dagen lang.
Oh, tøv! Dette kartet er totalt utvasket.
Hvordan skal vi noen gang finne vår vei nå?
Vi bruker posisjonen til solen til å føre oss når den kommer opp.
I mellomtiden, la oss se etter en plass å sove.
Og vær sikker på at du finner noe komfortabelt, Selenia, fordi jeg har smerte over alt.
Beta, hvis du klager en gang til, får du sove under en bullmunch.
Hva er en bullmunch?
Det er som en gamallus, bare mye mye større.
- Beta, jeg kommer til å trenge kniven din. - Kommer med det samme.
La oss se nå. Hvor puttet de det...
Oops. Unskyld.
Gi den til meg, Beta, før du ender opp med å skade noen.
Bare hold ut. Jeg har ikke hatt den så lenge.
- Jeg fikk den til min bursdag. - Hvor gammel er du?
Jeg er 299 og et halvt. Jeg er nesten voksen.
- Hvor gammel er Selenia da? - Nesten tusen år gammel.
- Tusen år gammel? - Hun liker å tro hun er eldre.
Hennes bursdag er om to dager.
Hvordan virker dette? Fikk det til.
Ow! Hva skal hun?
Hun lager senga.
Jeg er utslitt.
God natt.
Han har sikkert ingen trøbbel med å sove, har han vel?
- Det er normalt. Han er enda ung. - 300 år ung. Det er ikke dårlig.
Whoa!
Så godt.
Hva med deg?
Er du virkelig snart 1000 år gammel om to dager?
Ja, og om to dagers tid,
jeg lykkes min far og se over Minimoy folket
inntil det skal komme å forbigå at mine egne barn
når en alder av 1000 og lykkes meg.
Sånn er tradisjonen.
God natt...
...Arthur.
God natt, Prinsesse.
Arthur!
Kom igjen, på tide å stå opp, gutter.
Vi har en lang reise foran oss i dag.
Hallo! Jeg sa stå opp.
Ok, dette kalles for en endring i taktikken.
Kom igjen nå, dusj tid.
- Det er hva jeg kaller en uhøflig vekking. - Betrakt deg selv som heldig.
Hun har vekket meg opp slik hver morgen i de siste 300 årene.
Mmm, disse er enda bedre enn di andre.
Her, prøv noen.
Smaker godt. Hva er det, egentlig?
- Øyestikker egg. - Oh, ekkelt!
Hei, kom å se på dette.
Det er forferdelig.
Jeg antar å se fra denne vinkelen, er mindre attraktivt.
Noen som har en idé for hva denne tingen er for noe?
Det er et vanningsanlegg. Det transporterer vann--
- Vann. Mer vann? - Jeg er virkelig lei meg.
- Jeg hadde absolutt ingen idé-- - Vent, vent, vent, vent et minutt.
Du mener at du er den som bygde dette udyret?
Ja, men jeg bare ville vanne reddikene. Mormor elsker reddiker.
Hva? Du mener at du faktisk spiser de ekle tingene?
La oss bare håpe at din oppfinnelse ikke faller i hendene på Evil M.
Ellers, jeg har en god idé på hva han kan gjøre med den.
Tømmer!
- Pass på! - Mine strå.
De stjeler mine strå.
Så lenge de får bort disse tingene, gjør de oss en tjeneste.
Prøv å tenke før du snakker, Betameche.
Evil M vet for mye at Minimoyerne ikke tåler vann,
og din venn Arthur her
bare forutsatte han med meningen å transportere vann.
- Hvor tror du han vil sende den? - Til vår landsby.
Arthur, hvor skal du?
Å reparere skaden jeg har gjort.
Forstår meg ikke på den gutten. Mennesker er virkelig gale.
Jeg vet det høres galt ut, men jeg tror Arthur har rett.
De er bundet til å ta stråene til Necropolis, og oss med dem.
Du har rett, det høres galt ut.
Det er virkelig flott av deg å komme med meg.
Jeg er bare redd du gjør noe idiotisk hvis ikke jeg er omkring.
Hei!
Beta, skynt deg!
Her går vi igjen.
Vet du i det minste hvor denne vannveien går til?
Nei, men i noe tilfelle, alle elvene og vannveiene møter på samme sted.
Du har alltid så mange gilimrende idéer.
Hold tett.
Jeg hater kollektivtransport.
Hallo.
Hei, mann, hva er det du leker med der nede?
Hvis Seidene finner oss først, vi vil ikke ha en sjangs å fortelle deg.
Seidene?
Har du et problem?
Ja, jeg har et problem. Jeg jobber 15 timer hver dag.
Vil du jeg skal doble det?
Nei, det går bra, mann. Du er sjefen.
Rør på dere. Mesteren venter.
Ja, den store sjefen. Javisst. Ingen problem.
Doble det? Det er matematisk umulig.
Uansett hva du gjør, ikke rør deg til jeg komer tilbake å henter deg. Forstår?
Ingen problem.
Så hvor er disse flyktningene deres?
Du vil elske det. Jeg har gjemt dem på en mega-diskret plass.
- Temmelig kult, huh? - Jepp. Og mega-diskret, som du sa.
Hvem vil ha genie soda?
- Ja, takk. - Ja, ja, ja.
Javisst. Takk.
Hei, Jack, fyll dem opp. Denne er på meg.
Bløte liljer og furunåler mikset til en deilig kraft.
Alle sammen ønsk noe.
Lenge leve de syv kongerikene.
Mynte friskt.
Jepp. Det treffer flekken.
Genie soda bringer bestandig god lykke.
Unskyld. Til de syv kongerikene.
Så lenge du er her med meg er det virkelig ingenting å frykte.
Jeg er sjefen her. Mitt navn er Max.
Heia, Max.
Og du, unge dame, hvem kan du være?
Selenia, datter av keiser Sifrat av Matradoy,
Den femtende av det navnet, leder av det første kongeriket.
Jøss!
Henrykt å møte deg, baby.
Jack, det samme igjen.
Hei, yo, Easylow.
Ja, sjef.
La oss få dette showet på veien.
Du har det.
Selenia, det er... kommer du virkelig til å bli 1000 år gammel?
Ja, hvis du regner årene i Selenielle blomstring.
Selenielle er den kongelige blomsteren.
Ok, Selenieller. Så hvor gammel gjør det meg?
- Omtrent samme gammel som meg. - Jøss, det er utrolig.
Så før, var du en liten jente som meg?
- Hva? - Nei, jeg mener, jeg er en gutt, så klart.
Men var du en liten jente som alle de andre små jentene?
Nei. Jeg ble født som jeg er,
og jeg har aldri satt en fot utenfor de syv kongerikene.
Jeg virkelig ville likt å ta deg med til min verden en dag.
Det er Maltazard?
Nei. Heldig for deg, det er bare Darkos, hans sønn.
Hei, Darkos, dette er en ære.
Flott timing. Det er en ganske vibrasjon som går ned her denne kvelden.
Jeg kan se det.
Organisere fester uten å invitere våre venner nå, er vi?
Aldri i verden. Det var ikke planlagt.
Bare noe vi improviserte for å imponere de nye punterne.
Nye ansikter?
Advar meg hvis han kommer denne veien.
Hei, Darkos, hva skjer?
Selenia, hvorfor er en flott prinsesse som deg her på en plass som dette?
Jeg bare stakk innom for å danse.
La oss danse.
Darkos, skatt, Jeg vil heller dø enn å danse med deg.
Ditt ønske er min befaling, Prinsesse.
Nyhetsglimt: Ingen er uhøflig mot meg.
Easylow, få denne plassen rocka.
Ta dem!
Ja!
Jeg har deg!
Arthur, se opp!
De får fram en god kamp. La oss se om de har groove.
Jeg tror jeg vil hente noe forsterkning.
Ja!
Jeg liker denne ungen.
Tre mot en? Sjekk ut denne funksjonen.
Så søtt.
- Du skulle ikke. - Virkelig? Jeg ønsker jeg ikke hadde.
Det er min jente.
- Du skremte meg! - Hva gjør du her?
Jeg mistet kniven min. Jeg må finne noe annet.
Det er ikke bra.
Min kniv!
Det er underholdning.
Easylow, stengetid, jeg tror.
- Charge. - Charge, min rumpe.
- For mørkt! Mordecai! - Det er min fot.
Noen av dem beit meg.
Kan noen slå på lysene?
Kom igjen, følg meg...
hvis du vil ut herfra.
Går du ut denne veien, vil du reise trygt.
- Kanskje. - Flott.
Dette er fra Max.
Det vil ta deg rett til Ms kvarter.
Jeg er jammen glad jeg ikke er deg.
Gå ned. Flytt til side.
Finn...dem...nå!
Hva var det uhyggelige skriket?
Bare Darkos kaster et lite humør raserianfall.
Tror du Max vil klare å oppholde han lenger?
Max er en virkelig glattsnakker. Jeg tror vi kan regne med han.
Kom igjen, la oss gå.
Ja, riktig. Hvordan kan du i det hele tatt tenke på å stole på en fyr...
Ikke begynn, Betameche. Bare fortsett å gå og hold kjeft, takk.
Hva er den knurrende lyden?
Hvilken knurrende lyd? Jeg hører ingenting.
Kutt ut, Selenia. Jeg vet du bare sier det for å gi meg gåsehud.
- Kom igjen , hva var det? - Det er Yeti.
Den knurrer fordi du vekte han opp.
- Nå kommer han til å spise deg. - Yetien? Virkelig?
Mens Arthur nærmer seg Onde Ms palass,
hans bestemor mottok
den mest uventet overraskelsen.
Det er en overraskelse.
Hvor er Arthur?
Dette er det.
Kom igjen, gutter, la oss gå.
- Etter deg, Selenia. - Prinsesser først.
Menn er bare gentlemen når det følger dem?
Prinser neste.
Gjetter det er min tur.
Hva mener du han forsvant?
Hver kveld, jeg fortalte han historier om hans bestefar eventyr i Africa,
og forige natt, jeg fortalte han om Minimoyene.
Hva mener du med at han forsvant?
Hver natt, fortalte jeg historier om bestefar's reiser i Afrika...
og sist natt, fortalte jeg han om Minimoyene.
Mini hva?
Hva er det de gjør?
De må ta med mat til deres leder. Vi følger etter dem.
- Tror du han er der? - Ja.
Hva er det vi skal, Selenia?
Jeg skal ta hans lunsj.
Han kommer ikke til å like det.
Men...
Dette er hvor våre gangstier skilles, Arthur. Jeg må gjøre dette på egenhånd.
Hva mener du? Jeg trodde vi var et lag.
Vel, laget er om å splittes.
Du går etter din skatt, og jeg tar meg av M.
Vis jeg greier det, møtes vi her.
Og vis du feiler?
Vis jeg feiler, testamenterer jeg mine krefter til deg.
Hva mener du?
Vær en god konge.
Men...til vi har...
Selenia...
Jeg brukte hele dager på å pusse sverdet til perfeksjonering.
Jeg gjenkjenner den sangen hvor som helst.
Og hvem andre ville klart å dra opp sverdet av stenen
utenom deg, Selenia?
Det er herlig å se deg, prinsesse.
Likeså. Denne veien vil jeg med dyktighet drepe deg med min egne hender.
Hvorfor så mye hat?
Fordi du sviktet dine egne folk,
slaktet hele befolkninger, og resten bundet i slaveri.
Du er ingenting, utenom et monster.
Snakk ikke om monstre,
eller av ting av som De er uvitende.
Tilbake i tiden, når jeg var kjent som Maltazard den gode,
Maltazard den gavmilde, Han Som Vokter og Beskytter,
Jeg inspirerte slik tillit og selvsikkerhet som når tørken kom,
som varte i 1000 år,
Jeg var den de valgte for felttoget,
med oppgaven av å føre vann tilbake, selvfølgelig,
men også all rikdommer jeg høste
Maltazard Seierherre.
Hvordan de roset og klappet i hendene når jeg dro.
Men jeg vendte mot hver undertrykkelse helt alene
fiendtlige land, de grusomme beistene,
blodtørstige stammer
lurte seg i dybdene av kontaminert vidder
hvor selv mennesker ikke drar.
Men jeg overlevde alt det.
Og når jeg hadde gjort oppdraget, returnerte jeg til min landsby.
Maltazard Helten!
Ennå var det ikke lenge før sykdomene og forheksingene
som jeg møtte på min reise
begynte å vansire min kropp.
Frykt sprer seg gjennom folket, frykt av kontaminasjon.
Folk stoppet å prate med meg.
De krysset gaten når jeg nærmet meg,
og veldig snart, ble jeg Maltazard den Onde
M.
Versjonene bokført i historebokene er litt annerledes.
Det sier at da du returnerte fra Deres reise,
de feiret i månedsvis til slutten,
hver dag synkende litt lenger inn i sinne og depresjon
til du begynte å holde selskap med den verste typen av insekter-
til og med en giftig en, lik sikker vakker ung...
-...snutebille. - Stille!
Du ga deres krefter til henne, hun ga hennes krefter til deg.
Det er nok, sier jeg.
Jeg var ung.
Vel, vis du ikke kan kontrollere deg selv, skulle du ikke tilfredsstille.
Ja, jeg vet det.
Jeg lot meg selv gå en bit, og det er sant, henne stjal et kyss fra meg-
et eneste kyss ruinerte resten av mitt liv.
Neste gang, prøv å vær litt mer selektiv når du velger dine venner.
Neste gang, vil min partner være den peneste av dem alle,
henne jeg har sett blomstret lik en utsøkt blomst.
og som langt prøvd å plukke.
Pass deg. Fine blomster har kanskje torner.
Ja, og denne skjønne blomsten alene har kraften til å frigi meg
fra trolldommen som binder meg
og gjør meg lik jeg gamle selv igjen.
Bare det første kysset av prinsessen har kraften.
- Unnskyld meg, sir. - Hvem våger å forstyrre meg?
Det er Bruce, sir. Jeg har ny maske.
- Snakk ut. - Det er en felle.
Hun har med upperlander med, sir.
Han er den som befridde sverdet av skjebne.
De kommer for rubinen, sir.
Selenia, du er mer intelligent enn det jeg trodde du var.
Takk.
Du kunne reddet mitt liv, men du valgte å ikke.
Ikke regn med at jeg sparer ditt.
Ikke engst deg, Selenia. Du dør ikke med engang.
Du skal lide litt mer først
når du ser ødeleggelsen av dine folk.
La meg være!
La meg gå!
Jeg viste at vi ikke skulle la han være igjen med min mor.
Nei, det er ikke bestemorens skyld.
Siden vi dro, pappa forsvant og har henne vært et vrak.
Vel, hva skulle vi forvente? Vi har vært borte i flere måneder.
Det var den natten
Arthur's mor og far ville være enige
at ingen pengerproblemer noensinne er nok
for å holde dem fra hverandre fra Arthur noensinne igjen.
Vi må komme ut her, Beta. Vi må komme på noe.
- Jeg tenker, Arthur, jeg tenker. - Hva med kraften henne ga meg?
- Jeg vet ikke. - Hva mener du med, jeg vet ikke?
Kvele han vil gjøre ingenting godt.
dessuten, må du spare energien din vil du vil ete.
Hva mener du?
Vis du vil spise her nede,
må du lære dem noe nytt hver dag.
Ellers, vil du gå sulten. Det gir mening, fullstendig mening.
Kunnskap er den ene sanne kilde av rikdom, er det ikke ?
Hva typer av ting vil de vite?
Hva som helst vil gjøre.
Fra den elementær lover av fysikk til atferds mønster av få ut.
Akkurat hvordan koke sukkererter.
Jeg lærte dem å skrive.
Og male spesielt kjempestor prøve-
og utnytte lysbrukspeil
og transportere vann fra et sted til annet sted.
Ja, det er sant, men hvor fikk du vite alt det fra?
Fordi mannen som diktet opp alle disse vakre tingene
er min bestefar.
- Arthur? - Bestefar!
Mitt barnebarn.
Jeg trodde aldri jeg skulle få se deg igjen.
La meg se på deg.
Gud, så voksen du er!
Jeg føler meg mer som krympet.
Ja, det er sant. Og hvordan har din bestemor det?
Vel, hun er i trøbbel.
Jeg savner henne så mye.
Vel, med din hjelp, er jeg sikker på at hun kommer tilbake.
Hallo, Archibald. Husker du meg?
Betameche? Er det virkelig deg?
Jeg er så glad for å se deg igjen.
Hvordan er din far, den herlige kongen?
Han er i dyp fare.
Og din søster, den sjarmerende Prinsesse Selenia?
- Selenia? - Selenia?
Jeg feilet, Arthur.
Jeg beklager.
Alt er tapt.
Nei. Så lenge vi lever, vil ingenting være tapt.
Du er så full av håp.
Du kan aldri gi opp håp.
Se på meg.
I går, var jeg bare, ensom gutt,
og i dag, vel, jeg møtte prinsesse.
En glad prinsesse...
...fordi hun endelig fant en sjarmerende prins
Kom igjen nå, dere to turtelduer. Det er showtime.
- Vis du ville bry deg... - Åpne porten, sjef.
Min Gud, når jeg trodde at det var jeg som lært dem all dette,
og nå skal dem bruke det mot oss.
Når jeg trodde at jeg var den som ga dem stråene.
Se, det er Mino, Miro's sønn. Han lever forsatt.
Skatten.
Archibald. For en glede å se deg igjen.
Gleden er på din side.
Så, Archibald. Er du ikke stolt over det fantastiske jeg har lagd
med din kunnskap?
Ser ut som en fin oppbygging.
En skam til hensikt å oversvømme Minimoyene.
Nei, det er ikke bare det.
Vi drar drukne dem, finknuse dem.
og tilintetgjøre dem... for alltid.
De vil dø i pine med mitt navn i deres lepper.
Se. Les mine lepper.
Mal... ta... zard.
Du er virkelig et monster.
Kanskje, men jeg vet også at jeg er herlig.
Du er fri.
Se? Alt du trenger å gjøre er å følge denne tunnelen
og du er i hjem i tide.
Så snart vi er i tunnelen, kommer du til å oversvømme den.
Stakkars Selenia, så snodig vett du har.
Kom igjen. Skynd dere før jeg ombestemmer meg.
- Sir? - Hva er det nå?
Kan jeg spørre deg høyhet å gi meg min siste tjeneste før jeg dør?
Jeg liker dette barnet. Hva er denne tjenesten?
Jeg vil like å gi min eneste verdsatt besettelse-- armbånd-
til min venn Mino.
Ok.
Din far sendte meg. Jeg skal få deg ut her.
Du signaliserer deres posisjon ved middagstid presist.
Signaliserer min posisjon ? Men hvordan ?
Bruk dinne speil, Mino. Speil.
- Oh ja, s-s-s-speil. - Det er nok.
Tålmodighet er den eneste tingen jeg setter begrenset.
Midt på dagen punktum.
Jeg lar deg få et forsprang på tre minutter.
- Jeg håper han... - Vi går tom for tid. Fort!
- Darkos. - Ja, Far?
Forbered å åpne flomgatene.
Kom igjen, kom igjen!
Er det ingenting å bite?
Jeg ville ha likt å ha noe å bite på under showet.
Vent et minutt.
Jeg tror jeg ikke kan gå lenger.
Bestefar, kom igjen. Fort.
Gå uten meg, og ta deg av din bestemor.
Fortell henne at jeg beklager.
Kom igjen, bestefar. Du kan greie det.
Arthur, det vil være liten sjanse for at en mirakel skal redde oss nå.
Deres Høyhet, noen få lekkerbisker.
Deilig. Gi meg mer.
Ja, herre.
Det må være en løsning. Det er alltid en løsning.
Den eneste løsningen er å be, mitt barn.
Be for et mirakel.
Et mirakel.
Et mirakel? Hvor
Rett her, bestefar. Du sitter på det. Se.
Kom og gi meg en hånd.
Kom igjen. Dytt!
Hva er denne... tingen?
Det er en bil, det er Ferrari 250 GTO, 12 sylinder.
-Det er en fødselsdagspresang. - Du vet hvordan du kjører den?
Selfølgelig gjør jeg det. Vis denne unge damen vil gå hit.
Bingo.
-Fort deg, Arthur. - Vis vi vil rekke hele veien,
må vi dra så fort som mulig.
- Arthur, vannet kommer. - Arthur, vær så snill.
Fikk det. Dette er første gang jeg har tatt med en jente på kjøretur.
La oss håpe at dette vil bli den siste. Trå på den.
Fortere!
Jeg håper det er ingen fotobokser nede her.
Kjør til venstre.
Jeg vil sette pris på en litt mer advarsel neste gang, vis det er ok for deg.
Okei, sving til høyre.
- Hvilken vei drar vi nå, venstre eller høyre? - Ned.
Selenia, jeg føler meg ikke så bra.
Bare heng på. Veien er jevnere nå.
Vår nedtelling til offeret har begynt.
Skal vi forberede din drøm?
Spenningen er ulidelig.
De har til middagstiden, min konge.
Bare fem minutter igjen og forsatt ikke no nytt.
Ha tro på dem, min gode konge. Jeg er sikker på at dem vil lykkes.
La gudene høre deg, Miro. La gudene høre deg!
Se, der er gaten.
Ja!
- Vi greide det! - Ja!
Arthur, du skal ikke bryte oss ned nå.
Unnskyld, men jeg tror vi burde gå ut og løpe!
Hva? Hva er den rare lyden?
Jeg aner ikke, sir. Men jeg har en forferdelig anelse.
Far, det er meg. Selenia!
Min datter! De har kommet.
Åpne porten!
Ja, ja.
Åpne porten nå!
- Lukk porten, nå. - Åpne den, lukke den. Få litt vett.
Alle sammen nå!
Du greide det, far. Du greide det.
Du er den ubestridte mesteren av alle konger.
Himmelen vet at jeg ikke bryr meg om titler og honører,
Men jeg må innrømme at det føles godt
å være den øverste herskeren.
La oss forberede oss.
Porten ser ut som om den holder.
- Ikke lenge. - Mine barn
Pappa!
Vi savnet deg, pappa.
Mine barn, Dere er denne gammel konges mest verdsatt eiendomer.
Pappa, jeg savnet deg å.
Det er middag...
...om et minutt.
Fort. Du har kun et minutt.
Vi kan bare holde vannet borte rundt en time,
men jeg vet jeg kan stole på deg.
Og ikke minst, du er en av oss nå,
og jeg håper at du vet at du er velkommen tilbake.
Og en andre vending av hjulet for livet.
Våre liv er i dine hender, min venn.
Vi stoler på deg og ditt barnebarn.
Ikke engst deg. Arthur har en plan, og jeg er sikker på at dette går.
Det vil bli skikkelig kjedelig her uten deg.
Kom tilbake snart, hva?
I tiende drømmen. Det er et løfte.
Og tredje vending av hjulet for sjelen.
Oh, herregud! Oh, herregud!
Sees...
i tiende drømmen!
Bestefar!
Er du ok?
Mine brødre!
Jeg er så glad for å se deg igjen.
Se på deg!
Bestefar! Tiden renner ut! Vi må gå nå.
Du har rett.
Midt på dagen punktum , og ingen i sikt.
Jeg er redd, selv om dette er en vakker søndag,
På tross av den foreløpig dagen av vår herre, ser det ut som det blir ingen mirakler.
Så...
Du har rett, Davido. Det er en vakker, vakker søndag.
Jeg tror vi har noen papirer å skrive under. Har jeg ikke rett?
La oss gå inn til dagligstuen. Det blir mer komfortabelt.
I mens jeg prøver å kjøpe litt tid, må du gå etter skatten.
Mino!
Mino, hvor er du?
Mino!
Dette kommer ikke til å bli lett.
Okei...
Lys!
Jeg lovte dere rikdom og krefter,
Og Maltzard holder alltid løfter.
Ingenting kan stoppe oss nå. Den sjuende kongeriket er mitt.
- Noen er på kraft reise. - Slik han nå gjorde det alene ?
Jeg mener, selvfølgelig, våre.
Hva?
Unnskyld meg. Kan du si hva klokken er?
Jeg er slags visjonær.
- Midt på dagen. - Takk.
Mine fryktløse og tillit krigere, la festlighetene begynne.
Midt imot vinkel, 45 gradvis, mål rubinene.
Arthur, jeg håper du følger med.
Mino, du er best!
Hva, hva driver han med?
Darkos, den idioten vil gi vår posisjon vekk.
Får ham til ham kutte bjelken straks. - Kutt bjelken !
Unnskyld.
Fordi jeg er visjonær men jeg har problemer med å høre.
Din tosk. Du vil angre på at du trosset Maltazard.
Det er ingenting, virkelig. Bring han hit.
Dere vil ikke like meg når jeg blir b-b-blir sinna.
Ha ha! Selfølgelig kan du! Vis oss det!
Skjekk dette ut, karer. Kul måne. Den blir større.
Hva er denne tingen?
Sir , vi former en utvalg til å diskutere mulig løsninger
Det...vannet!
Far, de blokket røret.
Far, skal jeg gi deg et håndkle?
Hva med meg, far?
Enn for deg, min sønn. Jeg herved høytidelig utpeker deg
Kommandant av den Keiserlig Krefter.
Tusen takk, far. Det er snil av deg.
Men hva med skrivebord jobben? Jeg er flink med tall.
En kommandant forlater aldri hans post.
Mino...
kom ut.
Ja!
Mer kaffe?
Nei! Ikke mer kaffe. Takk.
Men hva jeg vil like er at du skal signere det papiret.
Selfølgelig. Hvor gjorde jeg av min penn?
For en fin pen.
Vi har sløst med nok av tid. Signer!
Selfølgelig.
Og nå...
...pengene.
Pengene.
Jeg vil like å se en av dine triks nå.
Her.
Bravo, min gutt!
Så, da...
God regnskap lagd for gode venner, er ikke det riktig?
Der er du.
Betalt fullt.
Sir, jeg må si adjø nå.
- Adjø nå. - Adjø.
Gratulerer.
Ikke engst deg, Mino. Jeg skal ta vare på deg.
Mm-hmm!
De greide det!
Ja, de greide det!
-De greide det! - Min sønn.
Min gutt.
Jeg ville elsket at lille Mino hadde sett dette.
Jeg forstår, Miro, men våre folk er sikker og sterke,
og det er noe å være takknemlig for.
Selfølgelig, selfølgelig.
Vent, jeg tror jeg vet hva det er for noe.
Hei, det er Mino!
- Mino! Min sønn! - Pappa!
Å, min gutt. Takk gud for at du er i sikkerhet.
Vel, der du går. Alles bønn slutter sånn.
Ikke ganske.
Kan jeg?
Hvordan ser jeg ut?
Du ser vakker ut.
Som alltid.
Jeg beklager, at jeg brukte så lang tid,
men jeg trodde jeg kunne selge våre pengeproblemer og de kom tilbake.
Vel, jeg håper du likte din ensomhet,
fordi jeg slipper deg ikke ut av synet igjen.
Jeg foreslår en skål.
Bogo Matassalai har fortalt Arthur
at hatet til sterkt våpen er alt.
- Min favoritt matret. - Hvor er Arthur?
Han gikk for å vaske. Han er tilbake om et øyeblikk.
Og nå, som han tanke av hans familie og hans ny venner Minimoys,
Arthur viste at dette var en veldig god ting, virkelig.
Bare 10 mer drømmer, Selenia.
Jeg vil vente på deg.
Norsk tekst: Buurdi, Snadra og Joachiiim.
Team-NT http://teamnt.profusehost.net